Ved tidens begyndelse slog klokken et
så faldt duggen, og uret slog to
af duggen voksede et træ, og uret slog tre
af træet blev en dør, og uret slog fire
mennesket kom til, og uret slog fem
tæl ikke, spild ikke urets timer
se, jeg står ved døren og banker på.
Baseret på en sand historie
VeteranklubbenBerwick-upon-Tweed, England, 1980
Er det en ny Bradshaw, Eric-
- eller en fra din verdensberømte samling af forældede togplaner?
Jeg har et lille problem.
Et, jeg tror, I vil finde interessant.
I torsdags på vej hjem fra en bogauktion i Chester-
- var Manchester-Edinburgh-linjen forsinket, så jeg måtte ændre rute.
Jeg havde kun tre minutter til at skifte perron i Crewe.
Nye passagerer fra Crewe.
Nye passagerer?
De er på det forkerte tog, sir, det her kører til Glasgow.
Edinburghtoget er forsinket, så jeg fanger det i Carstairs.
Det lyder rimeligt. God rejse.
Nye passagerer fra Crewe.
Jeg kunne have haft god hjælp af Dem i Taunton.
- Det er ligetil. Toget til Bristol... - Det var aflyst.
- Så kunne De have taget et... - Jeg fik kørelejlighed af en ven.
Og han gav mig en rejseplan.
Han mærkede alle de interessante steder på kortet.
Vidste De, at Warrington er berømt for vodka?
- Det er også George Formbys fødested. - Er det det?
De fleste formoder, at det er Wigan eller Formby.
Men det er Warrington.
I al respekt, hvis Deres ven kun nævnte vodka, kender han ikke Warrington.
Den Sorte Prins, husker De ham? Han fik sin rustning fremstillet der.
Warrington var stedet, man gik til, en slags Savile Row for rustninger.
Så burde vi måske stå af og se os omkring.
Hvis Warrington lyder spændende, så vent, til vi når til Preston.
Lancaster var kendt som "galgebyen".
Retten i Lancaster hængte flere end nogen anden, bortset fra London.
Det er Carnforth.
Der optog de "Det korte møde", men den er De for ung til at huske.
Min tante tog hen for at se den med en veninde og to sømænd.
- Hun sagde, at når skuespillerinden... - Celia Johnson.
Når hun blev lidt tårevædet, råbte sømændene: "På hende, Trevor!"
Undskyld, jeg gik for vidt, jeg skal nok opføre mig pænt.
Jeg har aldrig været i det skotske højland før.
Så nu hvor jeg er single igen, vil jeg godt se det.
Jeg tager toget til Mallaig, så en bus til Inverness og ned på den anden side.
Vestkysten er usædvanlig smuk, den vil De forelske Dem i.
Og hvis jeg forelsker mig, hvad så?
I stedet for Inverness, kunne De tage toget til Tyndrum og skifte i Oban.
Der kan man tage forskellige sejlture, Iona, Staffa...
Det er meget romantisk.
Er De romantisk?
Jeg skal være i Edinburgh på onsdag.
- Næste stop Carstairs. - Carstairs!
- Det var hyggeligt at møde Dem. - De var en uventet bonus.
Tak.
Så I forstår...
Jeg har måtte drage den usædvanlige konklusion, at jeg har forelsket mig.
Hvad vil du gøre ved det?
I må undskylde mig et øjeblik.
Der er kun to tog fra Inverness til Edinburgh om onsdagen.
Edinburgh Waverley. Toget, der ankommer på perron 1...
- God eftermiddag. - God eftermiddag! Sikken overraskelse!
Sikke et tilfælde.
- Skal De med toget? - Ja.
Men det her er jo endestationen.
Det er ikke helt og holdent et tilfælde.
Det er heller ikke helt og holdent en overraskelse.
Jeg er ikke vant til at have gæster, som du vil se.
- Hvad gør du? - Rører rundt, så det ikke brænder på.
- Sid ned. - Du er meget bestemt.
- Bestemt, men gal på den. - Det får vi at se.
Jeg smutter ud og køber en stålsvamp til at rense gryden.
- Rør dig ikke. - Hvorfor?
Fordi jeg ser på dig.
Perfekt.
- Du er meget perfektionistisk. - Det var tanken.
Jeg gad vide...
Jeg har aldrig kysset en mand med overskæg før.
Og jeg kysser nok aldrig en med overskæg igen.
Og hvis manden barberede overskægget af?
Det ville være fint.
Jeg kunne blive ved at se på dine smukke brune øjne.
- Hvorfor? - Det ved jeg ikke.
For at aflede tankerne fra de knækkede tænder og det luvslidte tøj.
I dag er det ikke så luvslidt.
Så må du hellere tage det af, så jeg ikke bliver forvirret.
Jeg er meget lykkelig.
Få tøj på, Lomax.
Nej, nej, nej... Nej!
Nej!
- Stop! Krigen er forbi! - Ikke for dig, Lomax.
Denne vej.
Eric?
Hjælp os, for Guds skyld!
Mine herrer.
Mine herrer...
I har alle kæmpet tappert, og gjort jeres land ære.
Men jeg må meddele jer, at general Percival har besluttet-
- at indlede forhandlinger om en våbenstilstand.
Smider han håndklædet i ringen? Hvad så med os?
Vi er stadig en kampenhed, og I skal adlyde ordrer.
Begynd med at ødelægge alt af værdi for fjenden, få fart på, de herrer!
- Lomax, hvad laver du? - Den kan være os til hjælp.
Du godeste.
Min ven, jeg tror, vi lige har været vidner til Det Britiske Imperies fald.
Optælling! Begynd med nummer et der!
- Et. - To.
- Tre. - Fire.
- Fem. - Seks.
- Syv. - Otte.
- Ni. - Ti.
- Knægt. - Dame.
- Konge. - Es.
Hvad synes du? Jeg vil nødig sætte mig på det hele.
Du er træt. Vil du have en kop te?
Eric?
Hvad har du gjort?
Ved nærmere eftertanke foretrækker jeg det, som det var.
Hvis der er noget galt, kan du tale med mig om det.
Vær venlig ikke at blande dig i ting, der ikke vedkommer dig.
- Du har vel ingen indvendinger? - Nej, selvfølgelig ikke.
Eric.
Jeg ville bare høre, om du har betalt regningerne her?
Eric...
Eric?
Mrs. Lomax, vi er her for at foretage udlæg på grund af ubetalte regninger.
- Er mr. Lomax hjemme? - Ubetalte regninger?
- Vi har været her to gange før. - Det vidste jeg ikke.
Vi kom, fordi forsøg på at nå mr. Lomax per brev var uden resultat.
Jeg ved ikke noget om det, min mand kan være lidt adspredt.
Kan De betale nu?
- Vi har ordre til at gøre udlæg. - De kan ikke komme ind!
Nej, Eric!
- Nej, I må ikke... - Slip kniven!
Eric! Stop! Hvorfor vil du ikke tale med mig?
Eric!
Vi kan ikke leve sådan her.
Den 14. næste måned, Burton, samme tid, skriv det i din kalender.
Mr. Finlay.
Mrs. Lomax.
- Jeg vil vide, hvad der skete med Eric. - Du må spørge ham.
Det har jeg, men han skifter emne, hver gang vi nærmer os...
Vi når til Singapores fald, og så lukker han af.
Han vil ikke tale om jernbanen... Jeg ved ikke...
Jeg var sygeplejerske i 20 år.
Jeg har set mange lidelser.
Man kan hjælpe, hvis man ved, hvad der er galt.
Jeg kan ikke hjælpe dig med at spille Florence Nightingale.
Mange mænd oplevede ting, man ikke kan forestille sig.
Du må lade os prøve at håndtere det, som vi bedst kan.
Min mand håndterer det ikke, han er et vrag.
Krigen sætter sine spor.
Jeg tror ikke på jeres tavshedsløfte. Det gør jeg ikke.
Det er muligt, I vælger at lide resten af jeres liv-
- men det ønsker jeg ikke for Eric. Jeg kan ikke leve sådan.
Han er et vidunderligt menneske. Jeg elsker ham og vil have ham tilbage.
Da vi kom hjem, kunne Eric ikke håndtere det.
Så han meldte sig til kolonistyrken og byggede en dæmning i Afrika.
Han skrev og fortalte, at de havde et smalsporet jernbanesystem.
De havde brug for flere lokomotiver og vogne, men kun de japanske passede-
- så han ville klare sig uden.
Da han kom tilbage, kom han til møderne, men sad der bare.
Han sagde ikke et ord. Han gjorde alt for at undgå mennesker.
Han rejste land og rige rundt på jagt efter jernbanememorabilia.
Det var sådan, han mødte dig.
Hele hans liv har drejet sig om tog.
Vand!
Her, giv mig vand!
I geled, fald ikke bagud.
Giv agt!
I er meget heldige drenge.
I er ingeniører og er her for at hjælpe os.
Gør I det godt, får I en god krig her.
Hjælper I os ikke, bliver I sendt tilbage op ad banen.
Det er ikke noget godt sted.
Optælling!
Et, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti...
- Elleve. - Tolv.
Tretten, fjorten, femten.
Hvem kapitulerede? Jeg gjorde ikke. Vi burde stadig være derude og kæmpe.
- I stedet arbejder vi for japanerne. - Jeg arbejder ikke for japanerne.
Vi burde komme væk herfra, organisere os og kæmpe.
- Flygte? - Vi er flere end dem.
- Vi kan spadsere ud herfra. - Tag det roligt, Thorlby.
Det er let nok at komme væk, men hvad så? Hvor ville du gå hen?
Vi må jo være et sted. Vi er ikke faldet ud over verdens ende.
Sid her.
Vi brugte fire dage på at tage nordpå fra Singapore mod Bangkok.
Det vil sige, at vi her et sted. Så drejede vi mod vest.
Og?
Der er ingen jernbanelinje vest for Bangkok.
- I det mindste ikke før krigen. - Hvor ved du det fra, Lomax?
Briterne havde planer om en jernbane her fra Thailand til Burma.
Den skulle forbinde Kina med Indien, Den havde fået plads blandt de store.
Canadian Pacific, Den Transsibiriske Jernbane, Orientekspressen...
Hvorfor byggede de den så ikke?
At bygge en jernbane er hårdt, opslidende arbejde.
Det udføres normalt af fattige immigrantarbejdere.
De store amerikanske jernbaner blev bygget af kinesiske bønder.
Selv de britiske blev bygget af irske banearbejdere på flugt fra hungersnød.
Men nogle gange er det simpelthen for kompliceret at bygge en jernbane.
Der er mange hundrede kilometer til Burma over bjerge og gennem jungle.
Man besluttede, at selvom ingeniørerne godt kunne bygge banen-
- ville det være for umenneskeligt og grusomt.
Betingelserne ville være så hårde, at de, der ikke døde,
- ville ønske, de havde gjort det.
At bygge en sådan jernbane ville kræve mere end fattige immigranter.
Det ville kræve en hær af slaver.
- Vi er lige blevet den hær. - Vi er ikke slaver, vi er soldater.
Og vi vil gøre vores bedste for staklerne oppe ad banen.
Lomax, Withins... Hvordan går det med radioen?
Lomax.
Det burde være den der. Sådan.
Værsgo.
- Fik du den? - Ja.
- Det er godt. - Vi mangler et batteri og hvad ellers?
Jeg kan rigge en antenne til, men vi må have en kondensator.
- Hvem tog den? - Jackson, tror jeg.
- Men han er oppe ad banen. - Pokkers også.
Major?
Major York?
Det er Lomax, sir, signaltropperne.
- Hvad er problemet? - Den er færdig, som os andre.
Jackson...
Her er smukt. Hvad hedder floden?
- Maenam Khwae Yai. - Maenam Khwae Yai...
Maenam Khwae Yai...
Den vil ikke starte.
Klar?
Hvad hvis Hitler er i London? Hvad siger vi så til mændene?
Det, tror jeg, næppe er sandsynligt.
Den virker.
Her er BBC med Bruce Belfrage.
Aksetropperne i Nordafrika er efter 12 dages uafbrudt kamp-
- tvunget på fuld retræte af vores luft- og landstyrker.
Deres opløste kolonner angribes ubønhørligt døgnet rundt.
Tyske kampvogne mentes at befinde sig på den anden side af bakketoppen.
Bevæbnede patruljer fældede træer til vejspærringer-
- mens tordendrøn og lynild rullede over byen og...
Vi har pustet nyt liv til gløden i briternes hjerter-
- her og i hele verden.
Major York... Russerne har genindtaget Stalingrad.
Vi har tvunget dem til retræte.
Sig noget, sir.
Hitler er på retræte!
Og vi bomber Tyskland døgnet rundt, nu hvor vi får hjælp af USA.
Mændene, De må fortælle dem, at krigen er vendt til fordel for os.
Hitler er på retræte. Sig det videre.
Russerne har taget Stalingrad.
Vores tropper i nord lagde et røgtæppe ud og trak sig lidt-
- mens vores fly i tre bølger indledte krigens kraftigste bombeangreb,
De har ringet med kirkeklokkerne derhjemme for første gang siden krigen.
Thorlby!
Finlay!
Withins!
Lomax!
Det er nok det modigste, jeg nogensinde har set.
Selvom jeg går i mørkets dal, frygter jeg intet ondt-
- for du er hos mig, din stok og din stav er min trøst.
Du dækker bord for mig, for øjnene af mine fjender.
Godhed og troskab følger mig-
så længe jeg lever...
Vanvid.
Du kan tale om det, så hvorfor kan han ikke tale med mig om det?
Du kan umuligt forestille dig, hvad han gennemlevede.
Hvad sagde jeg?
Jeg beder dig, luk mig ikke ude.
Hjælp mig...
Vi havde ham i kort tid en uge eller deromkring.
Vi gjorde vores bedste for at lappe ham sammen.
Men vi vidste, det ikke var slut.
Så hentede de ham.
En ung officer fra Kempeitai, deres militærpoliti.
Lomax, vi ved, du er skyldig. Du vil blive henrettet om kort tid.
Men det vil være til din fordel at sige sandheden.
Op med armene, du skal med mig.
Derefter så vi ham ikke i to uger.
Han fortalte mig aldrig, hvad de gjorde ved ham.
Der er ting, der er så slemme, så ydmygende-
- og så skamfulde, at jeg ikke ved om man nogensinde kan sige det.
Særlig ikke til en, man elsker.
Eller vil elske.
Jeg er nødt til at prøve.
Patti...
Eric...
Jeg håber ikke, du planlægger at hoppe i.
Som gentleman, ville jeg føle det som min pligt at redde dig-
- og det kunne let blive min død.
Mændene plejede at kalde mig "onkel". De forventede, at jeg passede på dem.
Og det gjorde jeg der.
Men her ser jeg hver måned deres bitre, halvvågne blikke-
- og ved, de har et desperat ønske om at jeg skal hele dem igen.
Men det kan jeg ikke. Jeg kan ikke gøre noget for dem mere.
Du gør mere, end du ved.
Eric gjorde noget vidunderligt.
Han ofrede sig for at give os håb i et mareridt 8000 kilometer hjemmefra.
Det fortjener han medaljer og berømmelse for.
- Kan du ikke få ham til at forstå det? - Nej.
Det er for sent.
Jeg har kun set ham lyse op en gang, det var, da du dukkede op.
Patti...
Jeg har noget.
Jeg tror, det er det farligste, jeg nogensinde har haft i hænderne.
Det er op til dig, om Eric skal se det.
Det er ham, den unge Kempeitai-officer.
Han er i live.
Nagase...
Jeg ved ikke, hvad Eric vil gøre, hvis vi siger det.
Men fortjener Eric ikke en mulighed for at få retfærdighed?
Vil du støtte ham, uanset hvad han gør?
Uanset hvad han gør...
Jeg vil gerne.
Jeg kan ikke forestille mig noget værre, end som han har det nu.
Det er ham, ikke?
Svinet er tilbage i Kanburi, tilbage på gerningsstedet.
Lever han?
Ja, og han lever af at vise jernbanen frem til turister.
Ferie ved broen over den forbandede flod Kwai.
Nagase.
Jeg fik det oversat.
Find ham.
Han aner ikke, at du kommer. Det giver dig overtaget.
I årevis har jeg fantaseret om, at jeg fandt ham.
At jeg fik ham til at tigge og bede-
- fik ham til at skrige.
Jeg er tit faldet i søvn til lyden af det.
Tungebenet, der brækker, spisepinden, der trænger ind i øjet.
- Din timing er dårlig. - Hvad mener du?
Vi er ikke soldater længere, Onkel.
Vi er bankfolk, lærere, ingeniører og pensionister.
Var du kommet med det her for et år siden, havde jeg jagtet ham.
Men nu er jeg en ægtemand.
Og hun betyder alt for mig.
Ingen ægtemand ville behandle hende, som du gør.
Du straffer hende. Du straffer hende!
Da vi kapitulerede, sagde japserne, at vi ikke var mænd.
Ægte mænd ville begå selvmord, eller dø af skam.
Men vi sagde nej. Vi vil leve for at bekæmpe jer.
Vi vil leve for at få hævn.
Men det gjorde vi ikke. Vi lever ikke!
Vi mimer med koret, vi kan hverken elske eller sove.
Vi er en spøgelseshær.
Hvad skete der i det rum?
Hvad gjorde de ved dig?
- Jeg synes, du skal gå nu. - Forspild ikke den her chance.
En af os fortjener da lidt sjælefred.
Det er for sent for mig og de andre. Men du var den stærkeste og den bedste.
Gør det for min skyld.
Jeg beder dig.
Kom, vi følger Finlay til stationen.
Vil du have, jeg skal gå med?
Jeg tænkte, vi kunne gå langs floden, så han kunne se byen.
Jeg er ikke nogen "trainspotter", jeg er jernbaneentusiast.
- Ved du, vi mødtes på et tog? - "Et tog" er ikke nok for Eric.
Man skal sige hvilket tog, hvornår det blev bygget, hvor det stopper...
Jeg sender ham en besked.
Noget han ikke vil kunne ignorere.
Ja?
Åh Gud... Ja, og tak fordi du ringede.
Det er Finlay.
Hvor?
Warminster.
- Så tog han Birminghamtoget og... - Stop, stop!
Det er det, du vil gøre, ikke?
Er det ikke det, du ønsker?
Jeg har set dig med ham. Jeres hemmelige små samtaler.
Sådan går det, når man blander sig. Jeg håber, du er tilfreds.
Må han finde fred med Gud gennem Jesus Kristus.
Og glæde sig over Guds herlighed, men også over glæden ved modgang.
For modgang giver udholdenhed-
- og udholdenhed erfaring, og erfaring bringer håb.
- Et. - To.
- Tre. - Fire.
- Fem. - Seks.
- Syv. - Otte.
- Ni. - Ti.
- Knægt. - Dame.
Konge.
Burmajernbanen, også kaldet Dødens Jernbane-
- strækker sig over 410 kilometer mellem Bangkok og Rangoon.
Den blev anlagt af Japan under 2. Verdenskrig.
60.000 krigsfanger blev tvunget til at arbejde på jernbanen.
Af de 180.000 asiatiske jernbanearbejdere-
- døde 90.000 under arbejdet.
Blomsterne er offergaver til Vandmoderen-
- og repræsenterer ønsket om at sone alt ondt, pilgrimmen har gjort i livet.
- Jeg troede, Buddha var en glad tyksak. - Ikke den her Buddha.
Det her er Siddhartha Guatama, den store buddha, grundlæggeren.
Tyksakken er en munk ved navn Putai.
Buddha er ikke noget navn, men en titel, måske som jeres "helgen".
Denne vej.
Jeg er fra Japan, jeg er her på pilgrimsfærd.
Dette er min 57. pilgrimsfærd.
Området her var besat af mit land under krigen.
Vi skal til krigsmuseet i Kempeitai.
Tak, fordi De kom.
Mange tak.
Sir, jeg beklager, men museet er lukket.
Jeg har haft en lang rejse.
Jeg har en særlig interesse i det, der fandt sted her.
Hvad skete der med disse mænd?
Vi åbner igen i morgen tidlig, så kan De måske komme tilbage?
Jeg er bange for, at det her ikke kan vente.
Det overrasker mig, at du ikke genkender mig.
Sid ned, mr. Nagase.
Mr. Lomax...
Vi får ikke brug for en tolk denne gang.
Men det var selvfølgelig heller ikke din rigtige opgave sidst.
Du skal snart henrettes.
Men det vil være til din fordel at besvare mine spørgsmål.
Hvordan det?
Dine venner har tilstået, at I byggede en radio-
- med det formål at konspirere med vores fjender, og at du var hjernen bag.
Han kan gøre langt værre ting, end at dræbe dig.
Fortæl os om kortet. Hvorfor tegnede du det?
- Det er et kort over jernbanen. - Det ved han. Hvem er det til?
- Til mig. Det er jernbanen... - Vi ved, det er jernbanen.
Hvorfor har du tegnet et kort over jernbanen?
- Jeg er jernbaneentusiast. - Entusiast?
Jeg holder af tog.
Jeg kan virkelig godt lide tog.
Du brugte den her til at kommunikere med Thai-modstandsbevægelsen og Kina.
Nej, jeg gjorde ikke, hvordan skulle jeg kunne det?
Du modtog oplysninger og gav dem videre til dem ved hjælp af den her.
- Hvordan skulle det gå til? - Jeg spørger, du skal svare.
Det er en modtager, den modtager signaler, den sender dem ikke.
Hvordan sender man med en modtager?
Du byggede senderen, for at fortælle kineserne om vores jernbane!
Ja så...
Hvor taler man så i den?
Hvis det er en sender, må der være en mikrofon. Hvor er den?
Du stiller ikke spørgsmålene, jeg gør. Du skal besvare dem.
Jeg prøver bare at hjælpe.
Tak.
Fortæl dem det, ellers får de dig til det.
Første person ental, ikke tredje person flertal.
Du torturerede mig, ikke dem.
- De var bange for... - Jeg sagde: "Første person."
"Jeg torturerede dig, løjtnant Lomax." Sig det.
Jeg er forvirret, lad mig spørge...
Du stiller ingen spørgsmål, det gør jeg. Du svarer.
- Hvorfor byggede du den? Hvem hjalp? - Ingen.
Ingen hjalp os. Vi byggede den selv.
Løgnhals. Du lyver. Hvorfor byggede du radioen?
For at lytte til den, høre stemmer og høre, hvad der sker derhjemme.
Ved tidens begyndelse slog uret et
så faldt duggen, og uret slog to
Hvem bad dig tegne kortet?
Af duggen voksede et træ, og uret slog tre
Hvor fik du komponenterne til radioen fra?
Af træer blev en dør, og uret slog fire
Mennesket kom til, og uret slog fem
tæl ikke, spild ikke urets timer
Se, jeg står ved døren og banker på.
Jeg havde ikke forventet, at du var i live.
Nej, selvfølgelig ikke, du troede, du slap godt fra det.
Hvorfor er du i live?
- Hvorfor vi er i live? - Nej, dig.
Hvorfor lever du? Du er krigsforbryder, hvorfor hængte de dig ikke?
Jeg er ingen krigsforbryder, bare tolk.
Du var Kempeitai, du vidste alt!
Hvorfor lod de dig leve?
Hør efter. Vi vil behandle jer retfærdigt.
Vi er civiliserede mennesker.
Men retfærdigheden skal ske fyldest. Vi ser på anklagerne mod jer i Bangkok.
- Tolk? - Ja, sir.
- Kempeitai? - Nej, sir. Tolk.
Arbejdede du for Kempeitai? Tortur, mishandling...
Kun oversættelser.
Gå derhen.
Jeg arbejdede for krigsgravskommissionen.
De have behov for tolke.
Vi rejste langs jernbanen og fandt lig.
Vi identificerede dem.
Vi bragte dem her til for at give dem en vær dig begravelse.
Du gik langs banen og begravede dem, du hjalp med til at myrde.
Så forstod jeg...
Der var så mange lig. Frygtelig mange.
Jeg havde ikke forestillet mig, at så mange døde.
Myrdet. Det ord, du søger, er "myrdet".
"...at så mange var blevet myrdet."
Fortsæt.
Ja, myrdet.
Da opdagede jeg, hvor mange, der var blevet myrdet.
Jeg skal nok tale.
Jeg foretager pilgrimsrejser.
Jeg arbejder for forsoning.
Jeg lader dem ikke glemme krigens tragedier.
- Krigens hvad? - Krigens tragedier.
Det her var ingen tragedie, det var en forbrydelse.
Du er ikke tragisk, du er en forbryder.
Du var en intelligent, veluddannet mand, men du gjorde intet.
- Du er en forbryder og en løgnhals. - Mr. Lomax...
Gennem mit arbejde her, har jeg fundet lidt fred i mit liv.
Hvis jeg kan hjælpe dig...
Mr. Lomax...
Jeg prøver at besvare dine spørgsmål, fordi du stiller dem.
Men jeg mener ikke, at spørgsmålene er de rigtige.
Mor! Mor! Mor!
Hvorfor hjælper du mig ikke?
Mor! Mor!
Godt, jeg fortæller jer det. Jeg fortæller det.
Jeg siger det.
Jeg vil fortælle jer om alt det, vi hørte i radioen.
Mens I bygger jeres jernbane-
- sænker amerikanske ubåde jeres fragtskibe.
Der er fødevare- og brændselsmangel overalt i Japan.
Amerikanske fly bomber byerne.
De ødelægger jeres broer, jeres veje og jeres hospitaler.
Og der er ingen til at bremse dem.
Jeres hjem står i flammer, og jeres familier sulter.
Det var det, jeg hørte i radioen.
Du lyver.
Du lyver, du ejer ikke ære.
Jeres hær er slået.
I overgav jer som hunde, se på dig selv.
Du burde skamme dig over at være i live.
Var min hær slået, ville jeg begå selvmord for at redde min ære.
Det får du snart lejlighed til, det kan ske hver dag.
Min mor var allerede død.
Gennem hele krigen skrev jeg breve til en død kvinde.
Hvad siger I til folk, om det I gjorde mod os?
Vi taler ikke om det. Ingen taler om det.
Det gør vi heller ikke. Ved du hvorfor?
Fordi ingen ville tro det.
Ingen ville tro på det, I gjorde ved os.
I behandlede os som dyr, fordi vi kapitulerede.
Du sagde, du hellere ville dø, end leve uden ære.
Men du døde ikke.
De løj for os.
Det var alt sammen løgne.
At vi ville vinde, at æren ville være vores.
De løj.
Du var den eneste, som fortalte mig sandheden.
Hvad vi end gjorde ved dig, holdt du fast ved den.
Du viste mig, at intet er mere værdifuldt end livet.
Finlay.
Han var min ven. Han var fange her.
Han lagde dit liv i mine hænder.
Han ville have en afslutning på det her.
Måske er grunden til, at jeg er i live...
...denne dag.
Måske har vi begge overlevet med henblik på denne dag.
Du kan gøre en ende på det.
Du er soldat, Lomax.
Du kapitulerede aldrig.
Jeg er stadig i krig.
Jeg troede, jeg havde mistet dig.
Da Finlay døde, blev jeg bange.
Jeg var bange for, at det samme ville ske for dig.
Det var anderledes for Finlay.
Han havde ikke dig.
Kære mr. Lomax.
Jeg var soldat i den kejserlige japanske hær.
Vi behandlede dig og dine landsmænd meget, meget dårligt.
Der er gået lang tid, siden krigen sluttede.
Men for mig har det været en tid fuld af lidelser.
Vores møde var som et dolkestød dybt i mit hjerte.
Jeg glemte dig aldrig.
Jeg husker dit ansigt...
...dine arme...
...og dine øjne.
Jeg må tilbage dertil.
Jeg vil have dig med.
Jeg havde ikke overlevet så meget som en dag her.
Havde du været her, havde du vakt opstandelse.
Du havde klaret dig længere end os alle sammen.
Det gør mig ondt.
Virkelig ondt.
Jeg vil aldrig genopleve den dag mere.
Heller ikke jeg.
Kære mr. Nagase.
Krigen har været forbi i mange år.
Jeg har lidt meget.
Men jeg ved, du også har lidt.
Du har udvist stort mod og tapperhed i dit arbejde for forsoning.
Jeg vil aldrig glemme det, der skete i Kanchanaburi-
- men jeg kan forsikre dig om, at du har min fulde tilgivelse.
Hadet må komme til en ende en dag.
Eric Lomax og Takashi Nagase blev gode venner-
- og forblev venner frem til Nagases død i 2011.
Eric Lomax døde i oktober 2012, 93 år gammel-
- med Patti ved sin side.